Kevés kivételtõl eltekintve azok a csapatok jutottak tovább, amelyeket a
legtöbben a negyeddöntõbe vártak. A sorrend azonban nem mindenhol alakult úgy,
ahogyan azt az erõviszonyok sejteni engedték.
Ibrahimovic görögöknek lõtt gólján kívül sajnos nem sok szemet kápráztató
találat született. Lássuk részleteiben.
![](euro2008_felido.jpg)
A csoport: Ki kell emelnünk a portugálok magabiztos játékát, akik már
az elsõ két csoportmeccsükön eldöntötték továbbjutásuk sorsát. A luzitánok háza
tájáról azonban mégsem ez a legjelentõsebb hír, hanem hogy Luiz Felipe Scolari -
akinek népszerûsége majdnem a fatimai szûzanyával vetekszik - a kontinenstorna
után a Chelsea kedvéért otthagyja a válogatott kispadját. Ez mentálisan
jelenthet egy olyan plusz motivációt a csapattagoknak, hogy még utolsó
esélyként, ezen az Európa-bajnokságon feltegyék a Scolarival elvégzett közös
munkára a koronát.
A csehek viszont teljesen rácáfoltak magukra. Nagyon meglátszott Rosicky hiánya
a középpályáról, erõlködõnek tûnt így a játékuk. A másik probléma, amit a
cseheken kívül még több csapatnál is megfigyelhettünk, az néhány kapus
formahanyatlása. Petr Cech négy éve ihletett módon védte végig a
kontinenstornát, meg is lett a gyümölcse, hisz a Chelsea rögvest leigazolta.
Idén azonban az õ számlájára is írható, hogy kiestek a csehek, hiszen a
sorsdöntõ, törökök elleni találkozón kiejtette a labdát a kezébõl, éppen az
ellenfél játékosa elé. A francia Coupet, a német Lehmann és a görög Nikopolidisz
is kiábrándító formát mutatott, így velük minden bizonnyal utoljára találkoztunk
nagyobb nemzetközi eseményen.
A törökök megítélése egy mérkõzés alatt nagyot változott. Az utolsó
csoportmeccsig leginkább csak azt lehetett hallani, hogy Hakan Sükür és Bastürk
nélkül mennyire satnya a félholdasok támadórészlege. A csehek ellen azonban
csodával határos módon fordították meg a mérkõzést, egyúttal a továbbjutásuk
sorsát. Így lett Fatih Terim szövetségi kapitányból ünnepelt hadvezér.
B csoport: Elvileg ebben a csoportban mindennek a németekrõl kellett
volna szólnia, ugyanakkor a Slaven Bilic által gardírozott horvát válogatott
hibátlanul nyerte meg a fordulót. A két csapat mérkõzésén a horvátok jószerével
azt csináltak a német válogatottal, amit csak akartak. Bebizonyították, hogy kár
volt õket lesajnálni a magyarok elleni döntetlen után.
Ami a németeket illeti: megint úgy tûnik, hogy „altató üzemmódban” kezdték az
Európa-bajnokságot. De ne írjuk le õket ilyen könnyen, ha a német henger egyszer
beindul, az ritkán mond csõdöt. Már csak pár alkatrészt kellene Löw kapitánynak
kicserélnie. Gondolhatunk itt a védelem tengelyére vagy a kapusposztra.
Lengyelországban nem volt annyi átütõ erõ, hogy bravúrt hozzon össze. A
Brazíliából last-minute esélyként honosított Guerreiro viszont üde színfoltja
volt a csapatnak, akárcsak a többi válogatottban feltûnõ „idegenlégiós”.
Podolski például épp lengyel származása ellenére vezeti a németek házi
góllövõlistáját három találattal. Vagy ott van az osztrákok magyar származású
Garics Györgye - a sors fintora, hogy a magyar válogatottban épp egy ilyen
játékos oldhatná meg a védelem bal oldali problémáit.
C csoport: Ezzel a csoporttal kapcsolatban nagyon vegyes érzelmeink
lehetnek, egyrészrõl a legutóbbi vb-döntõs olaszok és franciák miatt, másrészrõl
pedig a hollandok szereplése láttán. Kezdjük a negatív élményekkel: az olasz és
a francia válogatott kapitánya is azokat a játékosokat favorizálja, akik a
klubjukban is végigjátszották a szezont és úgymond nagyobb nevek. Holott egy-két
kivételtõl eltekintve - valamennyi sztár arcáról leolvasható, hogy nagyon
fáradt. Riberyre nehezedett az a nyomás, hogy Zidane után fazont szabjon a
gallok játékának, ám rajta is látni, hogy pihenés nélkül képtelen az idényben
tõle megszokott formát mutatni, és talán sérülése is elkerülhetõ lett volna.
Tény, hogy a németországi világbajnokságon sokkal jobban teljesített, mint a
mostani tornán. A szövetségi kapitányának pedig minden létezõ fórumon a fejét
követelik. Nem alaptalanul.
Az olaszoknál sincsenek másképp a közállapotok a csapat házatáján. Bár Luca Toni
nem nyújt rossz teljesítményt a tizenhatosnál, Cassanoval veszélyesebb lehetne
az azurrik támadósora. Ám itt bejön a képbe Donadoni szövetségi kapitány
makacssága, és az a tény, hogy önmagában nem ér semmit, ha egy válogatottat
papíron ugyan sztárjátékosok alkotnak, de összességükben nincsenek kellõen
ráhangolódva a tornára. Játékuk ezúttal is sok szerencsével párosult.
A hollandok viszont eddig nagyon meggyõzõen szerepeltek. Marco van Basten
munkája beérni látszik a narancsmezesek válogatottjának élén. Sokat kritizálták
a válogatási elvei miatt - például õ egy honosított vagy bevándorló játékost sem
hívott meg a csapatába az elõzõ kapitányokhoz képest, s emiatt kapott
hideget-meleget a sajtótól - a sikerek azonban eddig legalábbis õt igazolják.
Ami a minőségi cserejátékosokat illeti, melyik csapat ne örülne, ha a kispadon
is olyan játékosok ülnének, mint például Arjen Robben.
A románok elõtt szép jövõ állhat, ha folytatják a munkát ezen az ösvényen.
D csoport: A görögök nem tudtak maradandót alkotni idén, mert ahogy
szövetségi kapitányuk fogalmazott: „a futballban csak ritkán akadnak olyan
csodák, mint a mi 2004-es gyõzelmünk”. Az oroszok viszont továbbjutottak.
A spanyolok úgy tûnik az „egységben az erõ” hívei lettek. Azon túl, hogy David
Villa már az elsõ két meccsén négy gólt rámolt az ellenfelek hálójába,
elmondhatjuk, hogy a csapat nagyon együtt van. Hol vannak már a Raúl
beválogatását követelõ szimpátiatüntetések? Nem szabad elsietni, de ha Luis
Aragónes legényei így haladnak tovább, akkor idén talán összejöhet a hõn áhított
trófea a hosszú böjt után.