Több tízmillió kígyókarú tengeri csillag élõhelyét fedezték fel egy
Új-Zéland partjaitól délre fekvõ mélytengeri hegységben. A végeláthatatlan
„csillagváros” egy különleges tengeráramlatot kihasználva virágzik.
![](tengeri_csillag.jpg)
Az áramlat folyamatosan szállítja ide az élelmet, és a területet elkerülik a
ragadozók. A kígyókarúak (Ophiuroidea) osztályába tartozó állatokat az
új-zélandi partoktól délre 1400 kilométer hosszan az Antarktisz felé húzódó
Macquarie-hátság területén, ennek is a tengerfenéktõl számított 750 méter magas
csúcsán fedezte fel egy nemzetközi kutatócsoport, amely e viszonylag ismeretlen
táj geológiai és biológiai vizsgálatát végezte. A Macquarie-hátság csúcsain
valószínûleg azért alakulhatott ki ekkora populáció, mert a területen áthalad a
világ legnagyobb tengeráramlása, az Antarktisz körüli hidegáramlat, és elkerülik
a csillagokra veszélyes halak, ragadozók - magyarázza Tim O’Hara tengerbiológus.
Az Antarktisz körüli tengeráramlatban az Atlanti-, az Indiai- és a Csendes-óceán
vize keveredik, benne parányi tengeri élõlények milliárdjai utaznak. A ragadozók
hiánya mellett a most felfedezett élõhely másik elõnye, hogy az óránkénti 4
kilométeres sebességgel mozgó vízáramban a tengeri csillagok könnyedén foghatnak
maguknak táplálékot.