Nagy vihart kavart a közelmúltban a magyar sajtóban egy Széchenyinek
tulajdonított idézet: az eset rávilágított arra, hogy a legendák és mítoszok
virágkorát éljük, amelyeknek legjobb táptalaja a média. A Legendavadászat című
könyv szerzői ugyanis utánajártak az ominózus „Széchenyi-mondatoknak”, melyekről
kiderült, hogy vajmi kevés közük van a neves államférfihoz. Viszont jól
hangzanak, és már ez is valami. A gyorshíreket ipari méretekben gyártó média
számára ma az internet szinte kizárólagos hírforrássá vált, ami beláthatatlan
következményekkel jár.
![](capa.jpg)
Manipulált kép
Ki ne hallotta volna, hogy az eszkimóknak több mint kétszáz szavuk van a
hóra? Vagy hogy a Cola Light a Mentos cukorkával együtt fogyasztva fulladást
okozhat? Azt azonban már kevesen tudják, hogy igazak-e az elhangzott állítások.
A szóbeszédek hitelességének boncolgatása mára már nemzetközi szinten is
tudományágnak számít, lelkes újságírók és egyéb értelmiségiek hada jár a
szóbeszédek nyomában, hogy kiderítse az igazságot.
A mendemondák ugyanis a médiát is behálózzák, hiszen külön iparág lett a
folyamatos hírgyártás, ahol ontani kell a „pillanatkész” információkat, így
nincs idő a valóságtartalom ellenőrzésére.
A Marinov-Dezső-Pál szerzőtriumvirátus Legendavadászat című könyvében
elöljáróban leszögezi: a mesék és kitalációk fénykorát éljük, minden eddiginél
gyorsabb terjedésének és mutációjának lehetünk tanúi. A világháló tehát az
átverések tárháza, egyes értelmezések szerint klasszikus pletykaklub, s mint
ilyen, katasztrofális hatással van a hírközlésre.
A médiában is megjelenő álhírek forrása leggyakrabban az internet; még a nagy
múltú hírügynöségek is beleesnek abba a hibába, hogy a több internetes forrásból
megerősített hírt igaznak vélik, a kisebb halak pedig feltétel nélkül
elfogadják, amit a nagyok írnak. Az átveréseknek ugyanakkor a média külön
célpontja is lehet: az erre szakosodott médiahackerek olyan hírek gyártására
késztetik a lehetőleg neves hírügynökségeket, melyek teljes mértékben hamisak,
majd a hír elterjedésével leleplezik az igazságot. Joey Skaggs, az egyik
leghírhedtebb médiahacker már minden valamirevaló médiumot átvert, a CNN, a BBC
és a Spiegel is áldozatai közt szerepel. A recept egyszerű: egy újsághirdetés,
néhány színész és egy weboldal segítségével „a szupersvábbogár mindent gyógyító
hormonját” és a „fogyókúrakommandót” is hiteles hírnek minősítették a média
jeles képviselői. Az átverést az MTI sem úszta meg, a hivatalosan nem létező
csók világnapját hazánkban egy élelmes baráti társaság vezette be rajtuk
keresztül, azóta az ötletgazda egyébként már újságíróként dolgozik.
A média megvezetése persze marketingeszköz is lehet; a gerillamarketing egy nem
teljesen etikus példáját alkalmazta a Blondy nevű étterem tulajdonosa, amikor
szőke nők előre megszervezett tiltakozó tüntetésével csinált magának hírverést a
nyitáskor.
A hírgyártás esetében a probléma ott rejtőzik, hogy az „egy forrás nem forrás”
elvét átvette az „internet legfeljebb egy forrás” elve, vagyis egy információnak
nem elég csupán a neten utánanézni, hiszen akár több ezer hamis lelőhelyet
találhatunk pár perc alatt. A korrekt hírek készítéséhez idő kell, de nem árt
például a telefonkagylót is felemelni, és a szakértőnek titulált interjúalanyt
is leinformálni, mielőtt az áltudósok átveréseinek bedőlnénk.
A legendavadászok történeteiből és kutakodásából kitűnik, hogy a személyes
kommunikációt annak minden apró elemével a legendák és átverések egyik
ellenszerének is tekinthetjük.