K. S.
Ami a csövön kifér
Az Egészségügyi Világszervezet nyolc éve közzétett jelentése szerint csak
Európában évente 80 ezerre tehető azon emberek száma, akik a közlekedés okozta
légszennyezés következtében hunynak el. Úgy áll a helyzet, hogy az emberek
szabad helyváltoztatáshoz való joga a környezetszenynyezés miatt súlyosan sérti
más emberek egészséges környezethez való alkotmányos jogát!
![](dugo9.jpg)
A városi szmog kialakulásához az erősen szennyezett levegő és a kedvezőtlen
meteorológiai körülmények találkozása vezet. A szmog elnevezés az angol smoke
(füst) és fog (köd) szavak összevonásából keletkezett. A világ első
szmogriadóját 1952 decemberében Londonban rendelték el. A brit fővárost öt napon
keresztül beborító szmogfelhő következtében 4600 ember halt meg légzőszervi és
szívbetegségben. Ezen okulva a sűrűn lakott nagyvárosokban világszerte
szmogriadó terveket dolgoztak ki. Ezek olyan korlátozó intézkedéseket
tartalmaznak, amelyekkel a szmog kialakulása, illetve következményei
enyhíthetők. A kor-látozások érinthetik a közlekedést is. Ez történt 1955
szeptemberében Los Angelesben, amikor az autósokat még csak kérték, és nem
kötelezték, hogy ne használják gépkocsijukat a magas légszennyezési adatok
miatt. Magyarországon a kipufogógázok rovására írható minden kétszázadik, aktív
korban bekövetkezett haláleset. A fővárosban a szén-monoxid-, a szénhidrogén-, a
nitrogén-oxid- és az ózonszennyezés több mint 90 százaléka közlekedési eredetű.
Hogy mindezidáig Budapesten nem kellett szmogriadót elrendelni, az annak
köszönhető, hogy a Duna szélcsatornaként működik. A víz és a levegő eltérő
hőmérséklete miatt mindig van némi légmozgás, bizonyos mértékig tisztítja a
belváros levegőjét. Ennek ellenére Budapesten az elmúlt tíz esztendőben több
mint 100 százalékkal nőtt az asztmás betegek száma. Fővárosunkban mintegy
négyszázezer ember pollenallergiás. A szakemberek szerint ez a magas szám
összefüggésben áll a szennyezett levegővel. Ezt a gyanút támasztja alá, hogy nem
a virágporban sokkal dúsabb környezetben élő falusiak, hanem elsősorban a városi
emberek szenvednek a szénanáthától.
![](dugo5.jpg)
Mi az, amit kipufogunk?
A szén-monoxid, amely a tökéletlen égés folyamán keletkezik, igen mérgező
gáz. Veszélyessége abban rejlik, hogy 240-szer erősebben kötődik a vér
hemoglobinjához, mint az oxigén, így megakadályozza a vér oxigénszállító
munkáját. A nitrogén-dioxid légzőszervi megbetegedéseket okoz, a légutak
nyálkahártyájának és a szem kötőhártyájának gyulladását, valamint a vérerek
kitágulását eredményezheti. Nagy töménységben (200 mg/m3 fölött) roncsolja a
tüdő szöveteit. A katalizátoros autók használatával ugyan csökkent a
kipufogógázban a mérgező anyagok mennyisége, viszont az autók számának rohamos
növekedése miatt szinte semmit nem javult a levegő minősége.
Tegyük helyre az ózont!
Földünk magas légkörében, a sztratoszférában található ózon megvédi az
élőlényeket a pusztító, nagy energiájú UV-sugaraktól. Amennyire hasznos a
magasban az ózon, annyira káros a talajközelben. Az autók kipufogógázaiból a
levegőbe kerülő szerves vegyületek nyáron a napfény és a hő hatására reakcióba
lépnek a levegőben lévő nitrogén-oxidokkal, és ózon keletkezik. Fotokémiai
szmognak nevezzük ezt a légköri jelenséget. A talajközeli ózon képződése
különlegesen nagymértékű Rómában, Milánóban, Barcelonában és Athénban, ahol
bevett szokás nyáron, hogy egyik nap csak a páros, rákövetkező nap pedig a
páratlan rendszámú autókat engedik be a városba. Az ózon csökkenti a tüdő
kapacitását, gyengíti a baktérium- és a vírusfertőzésekkel szembeni
ellenállóképességet. Különösen a dohányosok érzékenyek az ózonterhelésre, mivel
tüdőműködésük hatékonysága már amúgy is erősen lecsökkent.