Tizenéves gimnazistákra épül az NB I-es női röplabda-bajnokság egyik meghatározó csapata. A BITT Kaposvár együttese az elmúlt években úgy érte el sikereit (arany- és ezüstérem), hogy a pályán szinte csak középiskolások ütötték a labdát. Ráadásul itt dolgozik az ország legfiatalabb edzője, Pálfy Marianna is.
![](rop.jpg)
Kódor Tímea, Pálfy Marianna, Czmerk Zsuzsa. Nyerő emberek Fotó: Hetek
– Mariann, úgy tudom még csak 23 éves vagy, de már főállásban edzősködsz...
– Igen, de hozzátenném, hogy játékos-edző vagyok, tehát ugyanúgy részt veszek az edzéseken és a meccseken is, mint a többi játékos. A feladat nem könnyű: tizenéves fiatalokból kell ütőképes együttest kialakítani a felnőtt bajnokságban.
– Lehet, hogy éppen ez a sikeretek kulcsa, hogy te is játszol folyamatosan a lányokkal?
– A felelősség rajtam van, de ez csapatjáték. Az mindenképpen előnyt jelent, hogy én is minden egyes feladatot teljesítek, úgymond együtt szenvedek velük, ezért jobban beleérzek az edzések "keménységébe", tudom, hol a határ. A másik kulcs szerintem a fiatalos lendület, és az, hogy összeszokott csapatról van szó, ismerjük jól egymást. Azért is szerencsés a női edző, mert a nők több beszélgetést igényelnek és azt tapasztaltam, hogy minden problémát meg tudunk beszélni.
– Ezek a lányok tehát nem a középiskolások megszokott életét élik...
Czmerk Zsuzsa: – Az iskola előtt és után is edzünk, naponta 2-3 órát, és minden hétvégén meccset játszunk, egyszer idegenben, egyszer itthon. Az is szerencsés adottság, hogy a legtöbben egy osztályba járunk, ez egy úgynevezett élsport osztály, ezért legtöbben barátok is vagyunk, segítjük egymást.
– Miért éppen a röplabdát választottátok?
Kódor Tímea: – Mivel jó magas vagyok, a tanáraim tanácsolták, és így szerettem meg. Nagyon tetszik ez az életforma, hiszen sok embert megismerünk, sokfelé járunk és ráadásul jó kondícióra, állóképességre is szert teszünk. Ha nem lenne, hiányozna.
– Mariann, ebben a köztudottan nehéz életkorban hogyan tudod fenntartani a motiváltságot?
– Jó társaságban könnyű dolgozni, és a lányokban megvan a küzdeni akarás és -tudás, és a kellő koncentráció-képesség is. Csak egy példát mondok: a nyár elvileg szabad a számukra, de akkor is hiányzik nekik a mozgás, és majdnem egész nyáron strandröplabdáztak, és nemcsak kedvtelésből, hanem versenyszerűen is.
– Szerinted hogyan, mivel lehetne népszerűsíteni a fiatalok körében a röplabdát vagy általában a sportot?
– Alapjában megváltozott a világ, amiért küzdeni, szenvedni kell, azért nem tesznek semmit, legtöbben a könnyű dolgokat választják, magyarul: el vannak tunyulva. A meghatározó gyermekkori élmények fontosak, a megfelelő nevelés, hogy már kiskorban legyen a gyereknek labdaérzéke, játsszon vele a szülő, majd az iskolai jó minták kellenek, például sportvetélkedők, túrák.