Embert próbáló versenyre került sor a napokban a délnyugat-angliai
Marshwoodban. A kisváros Palackhoz címzett vendéglője immáron kilencedik
alkalommal ad otthont a rövid, ám annál színesebb történelemre
visszatekintő Csalánevő Világbajnokságnak. Húsz évvel ezelőtt két
farmer összevitatkozott, melyikük silójában nő magasabbra a csalán. A vendéglő
tulajdonosa a parázs vitát csitítandó házi versenyt írt ki, ahová a környék
többi gazdája is nevezhetett.
![](szines/csalan.jpg)
1989-ben Alex Williams 4 méter 65 centis győztes csalánját boldogan keblére
ölelve azt a merész kijelentést tette, hogy ha lesz valaki, aki ennél
nagyobb növénnyel hozakodik elő, ő bizony megeszi azt (mármint a csalánt).
Az elkövetkező nyolc év ezáltal nem telt túl rózsásan Williams számára,
aki - szavához híven - minden évben rendre legyűrte az Urtica dioica
magasabbnál-magasabb példányait. 1997 óta nemzetközi verseny keretében,
szigorú játékszabályok mellett folyik a vetélkedés. A versenyzők nem
viselhetnek kesztyűt és a szervezők által biztosított közönséges csalánokat
fogyaszthatják csak. Előtte tilos érzéstelenítővel gargarizálni. Az egyórás
megmérettetés alatt a jelentkezőknek a lehető legtöbb csalánlevelet kell
megenniük, a szárak összesített hossza számít. A vendéglő tulajdonosa
szerint: „Megfelelő technikával van csak esély a győzelemre. A levél
tetejét vissza kell hajtani és úgy kell az ember szájába bevenni, hogy ne
érjen az ajkakhoz. Fontos az is, hogy a száj ne legyen száraz, különben
nagyon csíp.”
A tavalyi győztes tizenhárom méternyi levelet legelt le, az eddigi legjobb
eredmény huszonkét méter. (Reuters)