Megállapodás született az amerikai elnök és az angol miniszterelnök között, melynek értelmében Tony Blair támogatna egy Irak elleni amerikai támadást, amennyiben Szaddám Huszein nem hajlandó visszaengedni Irakba az ENSZ fegyverellenőreit. A támadásra a korábbi tervekkel ellentétben már akár októberben sor kerülhet.
![](kulp/usa.JPG)
Amerikai légvédelmi egység a sivatagban. Váratlan csapást készítenek elő Fotó: Reuters
A George W. Bush és Tony Blair közötti megállapodásra azt követően került sor, hogy diplomáciai, katonai és titkosszolgálati források nyilvánosságra hozták egy Irak elleni támadás részleteit, amelyre a korábbi terveknél jóval korábban, akár már októberben sor kerülhet. Jóllehet egyelőre nincs minden részlet kidolgozva, Bush bejelentette, hogy a terveket Tony Blair támogatásának fényében fogják ismét átnézni.
Washingtonban eddig két elképzelést vitattak meg. Az első középpontjában egy mintegy 5000 fős amerikai csapat áll, amelynek a feladata nem állna másból, mint hogy elsősorban légitámadásokkal támogassa az iraki ellenzék akcióit. Az USA közel-keleti követe, Anthony Zinni tábornok korábban már elvetette ezt a verziót, mivel ez szerinte a biztos katasztrófa receptje. A második elképzelés - amely mintegy három hónapos felkészülést igényelne - körülbelül 250 ezres hadseregre, valamint nehéz fegyverzetekre támaszkodna. Az ígéretek szerint Nagy-Britannia 30 ezer katonával járulna hozzá az akcióhoz.
Az eddigi két terven kívül azonban most egy harmadik is megjelent, ami máris számos támogatót tudhat maga mellett. A terv lényege egy viszonylag kis létszámú, mintegy 50 ezer fő részvételével végrehajtott rajtaütésszerű támadás lenne, amelynek célpontjában Bagdad áll. Szakértők szerint ennek semmi akadálya sincs, hiszen több alakulat állomásozik Kuvaitban és Quatarban is. A számtalan kockázat ellenére ezzel a stratégiával elkerülhető lenne Szaúd-Arábia és Jordánia tiltakozása - akiknek a légterére az USA-nak szüksége lenne -, valamint Szaddam Huszein szem elől tévesztése is. Az arab országok a nemrégiben megrendezett arab csúcson többnyire Irak mellett foglaltak állást, ám ha mégis háborúra kerül sor, az ő érdekük mindenképpen egy minél kevesebb bombázással, katonai akcióval, és természetesen minél kevesebb áldozattal együtt járó megoldás lenne.
A „belülről kifelé” elnevezésű terv lényege éppen abban rejlik - érvelnek a stratégia támogatói -, hogy szükségtelen negyedmilliós alakulatot mozgósítani, hiszen enélkül is megfelelő erejű csapást mérhetnek Szaddámra. Az egyik elsődleges cél ugyanis Szaddám Husszein elmozdítása vagy likvidálása, s ezáltal az iraki kormány megbuktatása. A terv azért is előnyt élvez, mert a támadás gyorsasága miatt az iraki vezetőnek nem maradna ideje a tömegpusztító fegyverek bevetésére.
A stratégiához - amely tulajdonképpen az Öböl-háborúban alkalmazott amerikai stratégia ellenkezője - Tony Blairén kívül Bush állítólag már a francia elnök, Jacques Chirac támogatását is megszerezte. Ez azonban még mindig nem elég: az amerikai elnök segítői jelenleg azon fáradoznak, hogy minél előbb megfelelő jogi alapot mutassanak fel a támadásra. Erre valószínűleg elegendőnek bizonyul az, ha minden kétséget kizáróan bebizonyosodik: Irak támogatta az al-Kaida terrorszervezetet.