„Coca-Cola - szirup és sűrítmény” - díszeleg a körülbelül 100 éves
reklámplakáton. A folytatás pedig arról győzködi az igen tisztelt vevőket, hogy
ezen gyógyhatású készítmény (amely mellesleg frissít és üdít) sikeresen
alkalmazható fejfájás, sőt hisztéria, melankólia és más neuralgikus természetű
megbetegedések esetén is.
Az eredetileg kokacserjéből készített ital 114 éves pályafutása alatt szép
karriert futott be: legendák egész sorozata szövődött köré, amelyek egy része valószínűleg
a Coca-Cola Company marketingosztályáról ered, de jutott bőven a nép találékony
fiainak is… A legismertebb „cola-legendákat” a Kommerszant című orosz hetilap gyűjtötte
egybe.
![](hatter/ccola.JPG)
Coca-Cola minden méretben. A név értékesebb, mint a tartalom Fotó:
Kommerszant
Tény és való, hogy az eredeti ital egyik fontos összetevőjét a kokacserje leveléből
nyerték - igen, abból a bizonyosból… A kokacserjéről az indiánok már évszázadok
óta tudták, hogy általános erőnlét- és közérzetjavító hatással bír, ezért is
rágcsálták, sőt néhol, például Peruban, rágcsálják a mai napig is. Arra azonban
a XX. századig kellett várni, hogy korunk nagyszerű tudományos vívmányainak köszönhetően
az emberek már vegyi úton is ki tudják vonni a növényből a kokaint.
A kokalevél-rágcsálás következményeiről megoszlanak a vélemények: egyesek
szerint, ha ez a szenvedély kábítószerezésnek számít, akkor egy kiadós adag mákos
rétes vagy pozsonyi kifli elfogyasztása is az. Ahhoz, hogy valami minimális bódulatot
elérjen az ember - állítják az engedékenyebbek -, körülbelül kétkilónyi
levelet lenne kénytelen elrágcsálni, ami nem kis teljesítmény, ugyanis már egy kevés
levél úgy összerántja az ember száját, akár egy éretlen vackor. Mások szigorúbbak:
a mák önmagában is narkotikumnak számít némely iszlám országban (ezért nincs is
forgalomban, sőt könnyen börtönbe lehet kerülni egy-két mákos tésztára való mákért),
Latin-Amerika határain kívül pedig a kokalevél is gyanús, ezért tiltott növény.
Koka helyett koffein
A kokatea hatásfokát inkább alkohollal lehet kissé növelni, és éppen ezt tette egy
olasz orvos, bizonyos Angelo Mariani: 1883-ban borhoz kokakivonatot kevert, így született
meg a Coca-Cola egyik „nagyszülője”, a „Vin Mariani”. Az új borfajta olyan
sikert aratott Európa-szerte, hogy Amerikában is többen megpróbálták lekoppintani a
receptet, köztük John Smith Pemberton, aki még abban az évben piacra dobta a szintúgy
magáról elkeresztelt „Pemberton’s French Wine Coca” italt - vagyis a Pemberton-féle
francia kokásbort. A cola-történészek szerint ezért Pemberton legfeljebb annyira
kitalálója a Coca-Colának, mint bármelyikünk, aki mondjuk egy kicsit más fűszer
hozzáadásával készíti el a gulyáslevest, és aztán másképp nevezi el. 1883-ban a
kokatartalmú bort gyógyszerként árulták, hasonlóan ahhoz, mint manapság a
gyomorkeserűt, vagy a svéd cseppet. Mivel az Amerikában akkortájt erősődő
alkoholellenes kampány nem kedvezett a terméknek, Pemberton 1886-ban a „korszellemhez
igazította” receptjét: a szeszt kóladió sűrítménnyel és illóolajokkal helyettesítette.
Ekkor született a Coca-Cola név is, amely ekkor még csupán egy idegrendszeri bántalmakra
javallt gyógyszert takart, és főleg idős emberek fogyasztották.
Pemberton továbbra is élénken figyelte a tömegigények változását: két év múlva
víz helyett az akkor divatossá váló szénsavas ásványvizet kezdte használni a készítményhez.
A névváltoztatás is szerencsésnek bizonyult. Arra, hogy a koka a kokainnal összeköthető
fogalom, az üdítőital-óriáscég képviselői manapság nem szívesen emlékeznek. A
századforduló környékén azonban a kokain még nem volt törvényen kívüli, sőt
igen népszerű volt. A kokából rengeteg készítményt árultak: bármelyik gyógyszertárban
lehetett vásárolni kokatartalmú rágógumit, bármelyik trafikban kokalevéllel dúsított
cigarettát; az egyetemisták gyakran használtak kokatablettákat a vizsgaidőszakban, az
idősebbek pedig kokasprayt használtak agyér-elmeszesedés ellen. 1909-ben az USA területén
több mint 60 üdítő tartalmazott kokaint... A Coca-Cola-cég vezetői is jócskán
kihasználták a cserje népszerűségét: a századforduló táján készült címkéken
még kokalevelek is láthatók.
Pemberton már nem érte meg, hogy befejezze egy új üdítőital, a Zeller-Cola
kifejlesztését, örökösei azonban továbbra is éberen figyelték a közvélemény
hangulatváltozásait. Így időben, a konkurenseknél jóval előbb rájöttek, hogy elérkezett
a kokaintól való elhatárolódásnak is az ideje. Igaz, addig is mikroszkopikus mennyiségű
kokakivonat volt csak a kólában: 1 gramm szirup 0,005 gramm kokaint tartalmazott. 1929
után ez a minimális mennyiség is teljesen eltűnt az italból. Az élénkítő, serkentő
hatást azóta a dupla adag koffein biztosítja.
A szupertitkos recept
A legenda szerint a Coca-Cola-céget többször meg akarták bírságolni a monopóliumellenes
törvények alapján amiatt, hogy nem árulja el az összetevőket, ám a cég mindig időben
egy másik államba költözött, ahol ezek a törvények nem voltak érvényesek.
Ami a szupertitkos receptet illeti, a legenda hivatalos változata szerint az ital rendkívüli
népszerűségét egy bizonyos „7x” elnevezésű komponensnek köszönheti, amelynek
egyetlen, Pemberton által kézzel írott példányát egy széfben őrzik, és csupán a
cég néhány csúcsvezetője ismeri a tartalmát. Ez kétségtelenül elég titokzatosan
hangzik, csak nem teljesen fedi a valóságot - állítja az orosz hetilap. Lehet, hogy
azt a bizonyos Pemberton-féle példányt a cégközpont páncéltermében őrzik, de hogy
miből áll a Coca-Cola, az nem titok többé. (Már csak azért sem, mert egy korszerű
vegyelemzéssel vagy röntgenanalízissel ma már minden egyes molekuláját „le lehet
leplezni”.) Néhány éve egyébként Pemberton egyik örököse hajlandó lett volna
jutányos áron eladni a birtokában lévő receptet. Vevő azonban nem akadt rá, nem
utolsósorban azért, mert a puszta recept távolról sem lenne elég a sikerhez. Egy
konkurens Cola piaci bevezetéséhez - hiszen a név talán még a receptnél is nagyobb
értékű szabadalom - még több százmillió dollárt is be kellene fektetni, ráadásul
korántsem biztos, hogy a fogyasztók elhinnék az új italról, hogy ugyanúgy „feldob”...
A titokzatos „7x” receptjét egy amerikai történész, Mark Pendergrast állítólag
megfejtette: a „For God, Country and Coca-Cola” című könyvében közzétette az összetevők
listáját, amelyet a Coca-Cola cég egy volt menedzsere igaznak ismert el. Ezenkívül a
7x leírása ma már az interneten, sőt néhány vendéglátóipari szakkönyvben is
megtalálható. Íme a recept: 80 csepp narancsolaj, 40 csepp fahéjolaj, 120 csepp
citromolaj, 20 csepp korianderolaj, 40 csepp szerecsendió-olaj. Eredetileg mindebből
alkoholos oldat készült.
Ma az alkohol helyett is egyfajta illóolajat használnak, így a házi kólagyártás
megkezdéséhez az alábbiak kellenek: 10,25 liter vízhez 13,5 kg cukor, 113 gramm
koffeincitrát, 56 gramm ortofoszforsav, 28 gramm vaníliakoncentrátum, továbbá 42
gramm a fenti szupertitkos 7x keverékből. A kész keveréket fogyasztás előtt mindenképpen
tanácsos lehűteni - utána máris kipróbálhatjuk ismerőseinken a hatást…
További legendák
1. A Coca-Cola feloldja a fogakat
Ez az úgynevezett csirkecsontos vagy más néven tejfogas verzió: a kólába tett csont
másnapra vagy maximum két nap múlva feloldódik. Ez az egyik legöregebb legenda: még
1950-ben tárta az amerikai kongresszus elé egy Clive McCay nevű fogorvos. A Coca-Cola fővegyésze,
Orwell May erre azt a magyarázatot adta, hogy bármely ital, amely tartalmaz cukrot és
ortofoszforsavat, mint például a narancslé, hasonlóképpen viselkedik. Jó tanácsként
hozzátette: nem érdemes a kólát (de más üdítőt sem) egy egész napon át a szájban
tartani.
2. A Coca-Cola
megelőzi a terhességet
Afrikában többfelé is elterjedt az a szokás, mely szerint a kólát - utólag és külsőleg
- fogamzásgátlásra is használják. (Ez korábban az amerikaiak előtt sem volt
ismeretlen dolog.) A szakemberek azóta kiderítették, hogy a legendának van némi igazságtartalma,
mégpedig az italban található szénsav és cukor miatt.