Földvári Katalin, M. Kozma Napsugár
Nemzetek átvonulása
Hatnyelvű szórólap várja majd az autóval hazánkba érkező turistákat a
határon - jelentette az ORFK. A zsebmetszők, „csencselők”, a magukat rendőrnek
kiadó valutázók és a „városnéző taxisok” után megjelentek az
„útonállók”, akik már másfél éve szedik áldozataikat a Budapest-Bécs
autópályán. Bármely ország honlapjára látogatunk is, a követségek mindenhol első
helyen említik a konzulátusok címét, ahol a turista segítségére lesznek, ha bajba
kerül. A követségek általában szoros együttműködésre törekednek a helyi
rendőrséggel. Az általuk nyújtott „szolgáltatások” ugyanakkor híven tükrözik
a nemzeti karakterek végtelen variációját.
![](belp/tur2.JPG)
Váci utcai vendégvárók (képeink illusztrációk) Fotók: Somorjai
Az amerikai turista például tervez. Leül otthon az internet elé, kikeresi a
célország követségének honlapját, és lelkiismeretesen átböngészi. Nem azért
dolgozik, hogy utána ne legyen miből ennie, és csak a szolgáltatás minőségével
arányos árat hajlandó megfizetni. Őt is így fizetik. Más ország állampolgáraival
ellentétben ő nem kifejezetten jogorvoslás céljából jelzi a panaszait a
követségen, hanem szolidaritásból. Ha valamilyen atrocitás éri, azonnal jelzi a
konzulátuson, hogy az adat felkerülhessen az internetre, és az utána érkezők
elkerülhessék a buktatót. Edward Kemp, az amerikai nagykövetség sajtótitkára a
Heteknek elmondta: a bejelentések nyomán még inkriminált éttermek és bárok címét
is feltüntette a honlapon. A tapasztalatok szerint a hazánkba látogató amerikai
turisták az ott feltüntetett tanácsokat komolyan veszik, és - mondhatni -
lelkiismeretesen meg is tartják. Az amerikai sajtótitkár elmondta azt is, hogy bár a
határainkat súroló háború elrettentette néhány honfitársát az utazástól, idén
ismét a szokott számban érkeznek hozzánk az Egyesült Államokból.
![](belp/Ceger.jpg)
Vízitaxi a Balatonon. Itt senki nem állja útjukat Fotó: MTI
Orbán Györgyitől, az izraeli nagykövetség sajtótitkárától megtudtuk, hogy
Izrael állampolgárai nagy utazók. „Az ország fele felkerekedik a vakáció alatt,
és megy, amerre lát - jellemezte őket a sajtótitkár. Illetve amerre az
ismerősökkel folytatott eszmecsere után kedve támad menni” - tette hozzá.
Egymásnak adják át ugyanis a tapasztalatokat. Arra a kérdésre, hogy milyen és hány
bejelentés érkezik a követségre a többi nemzet nagykövetségeihez képest, Orbán
Györgyi adta a legrövidebb választ: „Semmilyen. Megoldják maguk.”
Hiába adnak a követségek lelkiismeretesen hírt a turistákra leselkedő
veszélyekről, ha azok meg se nyitják a honlapot. A franciák bizony
„öntörvényűek” ebben, és mivel általában egyénileg, autón érkeznek, az
utazási irodák által szolgáltatott tájékoztatás is rendre elkerüli őket. Nem úgy
a magukat német rendszámmal álcázó, magyar illetőségű „útonállók”, akik
többnyire a Budapest-Bécs autópályán várják őket. Mind a francia, mind a német
követségen azt a tájékoztatást kaptuk, hogy az utóbbi hónapok legkomolyabb
atrocitásai ezen az útvonalon történtek. Egy általában német rendszámú autóból
segítséget kérve jeleznek, hogy - mondjuk - defektet kaptak, és amikor a
gyanútlan turistajelölt saját autóját hátrahagyva a segítségükre siet,
villámgyorsan eltűnnek az autóban hagyott értékek. Ezt követően az eredetileg
nyaralni készülő külföldiből egyszerű átutazó lesz Magyarországon. Miután
néhány órát eltöltött iratai pótlásával a legközelebbi nagykövetségen, elmegy
a kedve a nyaralástól, és hazamegy.
![](belp/tur1.JPG)
Mustra a Duna-korzón. Bóvlik és értékek
A francia nagykövetség olyannyira komolyan veszi ezt a problémát, hogy tárgyalást
szeretnének kezdeményezni „Monsieur Pinterrel, a Magyar Köztársaság
belügyminiszterével”. Mint a nagykövetségen lapunknak elmondták: a franciáknak
amúgy nincs panaszuk a rendőrségre, udvariasan bánnak velük, ami azért is fontos,
mert több órán át kénytelenek élvezni a vendégszeretetüket, persze tolmács
segítségével. „A gond az, hogy a munkájuk eredménye nem nevezhető különösebben
látványosnak” - fogalmazott a követség munkatársa.
Az Országos Rendőr-főkapitányság, észlelve a bajokat, hatnyelvű szórólapot
készíttetett, amelyben figyelmeztetik a hazánkba érkezőket a „trükkös
lopásokra”. Bagi Ferenc rendőr százados, a nyomozati osztály munkatársa elmondta:
hamarosan eljuttatják ezeket a határokra, és az útlevél-ellenőrzéssel párhuzamosan
kapják majd kézhez az utazók. Ezen felül már rendelkezésre áll egy telefonos
„hotline” a rendőrségen, ezen a számon idegen nyelven is lehet bejelentést tenni
reggel 8 és este 20 óra között.
Az olasz követségen pontban délig érnek rá, aztán elmennek ebédelni. Ebéd után
két óráig még fogadják az ügyfeleket - utána már ne legyen egy olasznak se
panasza, vagy várja meg vele a reggelt. Az egyik papírjait, pénzét vesztett olasz
állampolgár már két napja az autójában élt, azóta nem is evett, de kölcsönt
végül az egyik ügyeit intéző magyar adott neki, addig is, míg a pénze megérkezik
Olaszországból a számlájára. Mivel az olasz nagykövetség előtt állandó a
csúcsforgalom, nem lehet felhánytorgatni némi rezignáltságot a „legatyásodott”
panaszosokkal szemben. Rajtuk kívül moldáviai, ukrán, esetenként kínai
vízumkérelmek százainak kell eleget tenniük. Ezeken felül ott állnak a sorban azok a
turistának nem nevezhető segítségért folyamodók is, akiknél otthon még nincs olasz
követség, viszont olaszokkal akarnak házasságra lépni. Így megkeresik a számukra
legkönnyebben megközelíthető közös nevezőt, ami sok esetben a budapesti olasz
nagykövetség. A követség munkatársai hivatalos formában ugyan - éppen a sok munka
miatt - nem tudtak választ adni a kérdéseinkre, de a telefonnál ülő ügyintéző
kicsit gúnyosan nevetett, amikor megtudta, hogy arra lennénk kíváncsiak, milyen
sérelmek érik az olasz turistákat Magyarországon. „Maga viccel velem! Napokon át
sorolhatnám, annyi bejelentés érkezik!” Pedig ha a „dolce vita” kicsit többe
kerül az étlapon feltüntetettnél, azzal még nem rohannak a konzulátusra. Az olaszok
nagy tömegben egyébként elsősorban a Forma-1-re érkeznek hazánkba, egyébként nem
sokat utazgatnak.
Legkeserűbb tapasztalatokat a nálunk Európát kereső kelet-, illetve dél-európai
„sorstársaink” szerzik. A bolgár, szerb, horvát embereknek is szükségük van
pihenésre, levegőváltozásra, egy másik kultúra megismerésére, de a
kulturálatlanságot is éppúgy észreveszik, mint a Nyugatról érkezők. Ha a határon
„koszos állatoknak” titulálják őket, hiába az ékes magyarság, valahogy mégis
megértik. Egyikük a határon átérve azt kiabálta vissza: „Ez nektek Európa?!” Ha
már egyszer eljött idáig, nem rohant egyenesen haza, de a nyaralás hangulatát
valószínűleg megalapozta az első benyomás.
Szlovéniából alacsony számban érkeznek hozzánk, és beleolvadnak a nyugati turisták
sorába, így részükről komoly panasz eddig nem fogalmazódott meg; az osztrákok pedig
szinte már észre sem veszik, hogy határátlépést „követtek el”, szinte
megállás nélkül hajthatnak át a határon.
Jacsó Zsuzsanna, az Országimázs Központ sajtóirodájának vezetője szerint sokkal
fontosabb annak a képnek a kialakítása, amit a magyar turisták visznek
Magyarországról külföldre. „Először bennük kell tudatosítani az ország
értékeit, hiszen az az 5 millió magyar, aki évente külföldre utazik, élő reklám
Magyar-országról” - fejtette ki lapunknak Jacsó. Számszerűen ugyan az is logikus
érvelés lehetne, hogy a hazánkba érkező évi mintegy 30 millió turista milyen
hírünket kelti a nagyvilágban. Már csak azért is érdemes lenne erre figyelni, mivel
a Statisztikai Hivatal adatai szerint az 1997-es 37 millióhoz képest tavalyra mintegy
tízmillióval csökkent a számuk. Vajon miért?
Jeszenszky Géza, hazánk amerikai nagykövete a budapesti amerikai nagykövetség
kimutatásaiból úgy értesült, hogy az idén az amerikai turisták kevesebb
visszaélést tapasztaltak hazánkban, mint tavaly. Ez részben köszönhető azoknak a
kimutatásoknak, amelyeket az amerikai nagykövetség bocsát ki rendszeresen turistái
számára, és azokat figyelembe véve kikerülhetik a rossz hírű helyeket. Mint azt
lapunknak a magyar nagykövet elmondta, nagyon fontosnak tartja hogy „minél több
amerikai turista utazzon Magyarországra, és megismerje az új szövetségest, valamint
hogy egyre több barátot nyerjünk”.
Míg a koszovói háború időszakában sok ideutazó megkérdezte tőlük, hogy
biztonságos-e országunkba látogatni, jelenleg már megszűntek ezek a félelmek, és ez
a turisták létszámában is megmutatkozik.