A reumatológia elméleti alapjai
és gyakorlatának perspektívái
BEVEZETÅ
Poór Gyula
egyetemi tanár, az MTA doktora
Országos Reumatológiai és Fizioterápiás Intézet Semmelweis Egyetem, Budapest
poor.gyula @ orfi.hu
A XXI. század elején az orvostudománynak azok a klinikai szakterületei mutatnak kiemelkedÅ‘ fejlÅ‘dést, melyek a legnagyobb mértékben és a lehetÅ‘ leggyorsabban adaptálják a medicina egészét átformáló új eredményeket és irányzatokat. Ezen szakterületek között is speciális helyet vívott ki magának a reumatológia – ritkán látható minÅ‘ségi változást produkálva az utóbbi évtizedben a mozgásszervi betegségek megismerésében, diagnosztikájában és terápiájában.
Melyek azok az irányzatok, melyek az új évezred modern, naprakész reumatológiáját jellemzik? MindenekelÅ‘tt a mozgásszervi betegségek molekuláris alapkutatásának ugrásszerű fejlÅ‘dését kell említenünk, ami a génszintű vizsgálatoktól a fehérjemolekulák funkcionális analíziséig terjed, és ami az ízületi belhártyán zajló immunológiai történéseket, a porc- és csontszöveti, valamint a kötÅ‘szöveti folyamatokat egyaránt lefedi. Az intercelluláris kommunikáció és ezen belül a citokinek szerepének és jelentÅ‘ségének megismerése döntÅ‘en járult hozzá az új kutatási irányvonal, a molekuláris reumatológia kialakulásához. Látványosan fejlÅ‘dött a mozgásszervi diagnosztika is, mely megpróbál mindent láthatóvá, illetve mérhetÅ‘vé tenni, az elÅ‘bbire a mágneses rezonancia (MR), a komputertomográfia (CT) és az ízületi ultrahang vizsgálatok széleskörű elterjedése, míg az utóbbira a csontsűrűségmérÅ‘ (osteodenzitometriás) eljárások térhódítása szolgál egyértelmű példával. A molekuláris genetikai, az immunológiai és a specifikus biokémiai laboratóriumi vizsgálatok már messze nemcsak kutatási célból történnek, hanem a napi rutindiagnosztika számára szolgáltatnak nélkülözhetetlen információkat.
Az élÅ‘ szövetek és a reumatológiai kórképek alapfolyamatainak megismerése rendkívül gyorsan vezet el az ezeket elÅ‘nyösen befolyásolni tudó evidence-based gyógyszerek kifejlesztéséhez és széleskörű klinikai alkalmazásához. Ezt bizonyítják azok a betegségmódosító innovatív készítmények, melyeket a gyulladásos megbetegedések, a csontritkulás (osteoporozis) vagy a porcbetegségek mindennapi terápiájában sikerrel alkalmazunk, és közülük is kiemelkedÅ‘ jelentÅ‘ségűek a többnyire biotechnológiai úton elÅ‘állított biológiai terápiás szerek, amelyek a betegségek patomechanizmusában kulcsszerepet játszó egy-egy káros molekula szelektív gátlását célozzák meg. A reumatológiai praxis teljességét segítik a többnyire a protetika bázisán felfejlÅ‘dött ortopédiai és gerincsebészeti műtétek is. Az állapotfelmérések, valamint az orvosi beavatkozások eredményességének lemérése, dokumentálása és a szakmai döntéshozatalban való felhasználása mára már a reumatológia egészét és a rehabilitációt egyaránt jellemzik. Mindez egészséggazdasági számítások elvégzését és azoknak a döntéshozók és a finanszírozók felé való interpretálását is lehetÅ‘vé teszi. A fizioterápia és balneoterápia területén is elindult az ezen gyógymódok hatásosságának objektiválását igénylÅ‘ szemlélet terjedése.
A szakterület progresszióját és jelen lehetÅ‘ségeit volt hivatva reprezentálni az a tudományos ülés, melyet A molekuláris genetikától a biológiai terápiáig; A reumatológia elméleti alapjai és gyakorlatának perspektívái címmel 2005. november 6-án a Magyar Tudomány Napjához kapcsolódóan tartottak a Magyar Tudományos Akadémián. A rendezvényre az MTA Orvosi Tudományok Osztálya, az Agrártudományok Osztálya és a Biológiai Tudományok Osztálya Környezet és Egészség Bizottsága szervezésében került sor. A programot Petrányi GyÅ‘zÅ‘ akadémikus, a Bizottság elnöke nyitotta meg, aki vázolta a testület feladatait, jövÅ‘beli terveit, és ismertette a Bizottság munkájának kapcsolódását a reumatológia és a fizioterápia tárgyköréhez. Ezt követÅ‘en Romics László akadémikus, az MTA Orvosi Tudományok Osztályának elnöke köszöntötte a hallgatóságot, és kiemelte a reumatológia szakterületének igen figyelemreméltó fejlÅ‘dését, mely a balneoterápiától a medicina élvonalába történt berobbanásáig terjed. Ezután Poór Gyula professzor, a Bizottság titkára, az ülés levezetÅ‘ elnöke a reumatológus társadalom nevében megköszönte a lehetÅ‘séget, hogy a szakterület legújabb eredményeit a szakma az Akadémián mutathatja be, és mint a szakmai program összeállítója felvezette a tudományos elÅ‘adásokat.
ElsÅ‘ként Falus András akadémikus a genomika és az immunomika reumatológiai kutatásban játszott szerepét ismertette, majd Poór Gyula a reumatológiai betegségek királynÅ‘jének tartott reumatoid artritisz patomechanizmusának, diagnosztikájának és terápiájának bemutatásával vázolta a szakterület lehetÅ‘ségeit. A súlyos szervi elváltozásokkal járó poliszisztémás autoimmun kórképekrÅ‘l és kezelésükrÅ‘l Szegedi Gyula akadémikus beszélt részletesen, míg Vécsei László akadémikus feladata a mozgásszervi megbetegedéseket utánzó neuropátiás fájdalom patomechanizmusának és terápiájának bemutatása volt. Végezetül Bálint Géza elÅ‘adása a hazánkban is többmillió beteget érintÅ‘ degeneratív porcfolyamat, az artrózis patogenesisével és a fizioterápiás kezelések szerepével foglalkozott. Az elÅ‘adásokat élénk megbeszélés követte, ahol Kovács Ferenc akadémikus, az MTA Környezet és Egészség Bizottságának korábbi elnöke és jelenlegi társelnöke, a Magyar Tudomány című folyóirat szerkesztÅ‘bizottságának tagja felkérte az elÅ‘adókat, hogy tematikus blokkban írják meg az elhangzott prezentációkat.
A következÅ‘kben az elÅ‘adások szerkesztett szövegét közöljük a program sorrendjében.
<-- Vissza a 2006/10 szám tartalomjegyzékére
<-- Vissza a Magyar Tudomány honlapra