Markó Béla–Horváth Andor Autósztráda és régiófejlesztés
Markó Béla államminiszterrel beszélget Horváth Andor
– Az RMDSZ 1990 óta másodszor vesz részt kormánykoalícióban. Kérem, nevezze meg azt a néhány, legfontosabb célt, amelynek megvalósulását várja ettől az együttműködéstől.
– Nyilvánvaló, hogy egy magyar érdekképviseletnek mindig az az érdeke, hogy befolyással legyen a kormány döntéseire, vagy ha lehetséges, akkor benne legyen a kormányban. Persze, ez csak akkor valósítható meg, ha a partnerek elfogadják a számunkra fontos célkitűzéseket. Elsősorban a programunkban szereplő fontosabb célok megvalósításáért vállaltuk a kormányzást. Ezek egy része általános érdekű célkitűzés, például a szociális gondok enyhítése, más részük regionális érdek, például Erdély infrastrukturális fejlesztése. Ha az RMDSZ nem lenne most ott a kormányban, lehet, hogy az észak-erdélyi autópálya építése már leállt volna. Így is, mindenki tudja, hogy vannak gondok körülötte. Ide sorolható azután más hasonló infrastrukturális fejlesztési problémák megoldása, a sajátos magyar önazonossági célok megvalósítása, például a kisebbségi törvény elfogadtatása, a gazdasági fejlesztési régiók átalakítása és olyan általános cél, mint a decentralizáció, mely esetünkben is el kell vezessen oda, hogy sajátos közigazgatási autonómiát is rá tudunk építeni egy erősen decentralizált helyi és megyei kormányzati rendszerre.
A másik érdek az integráció. Tehát az, hogy a kormányban való részvételünkkel próbáljunk hozzájárulni Románia integrációs folyamatának zökkenőmentes folytatásához, illetve hogy kapcsolatainkkal is próbáljuk segíteni ezt az integrációt.
A harmadik szempont, hogy magyar tisztségviselők kerülnek fontos intézményekbe, mert ez programkérdés is. Az, hogy a magyarság képviseltetve legyen
– A Korunk készülő számában több írás lesz olvasható a tervezett erdélyi autósztrádáról. Hogyan ítéli meg e nagyszabású terv kivitelezésének mai állását?
– Romániában az egyik legnagyobb mulasztás az volt, hogy a kilencvenes évek kezdetétől nem tekintették prioritásnak az autópálya-építést és általában az úthálózat fejlesztését sem. Épp ezért nagyon nagy a lemaradás. Teljes képtelenség, hogy egy több mint 230 ezer négyzetkilométer területű országban alig több mint kétszáz kilométer autópálya van. Nem hiszem, hogy a környező országokban még fel lehetne mutatni ilyen lemaradást. Ezen belül pedig Erdély úthálózata még rosszabb állapotban van, hiszen nem véletlen, hogy az a kétszáz kilométer autópálya sem Erdélyben van, sőt egyetlen kilométer sincs Erdélyben. Holott ennek az országnak a legnyugatibb régiója Erdély. Éppen ezért én az elmúlt évek legnagyobb eredményének tartom, hogy sikerült rávennünk a román kormányt, változtassa meg az autópálya-építési stratégiát, és fogjunk hozzá a sokkal későbbre tervezett észak-erdélyi autópálya megépítéséhez. Akkor sem értett egyet mindenki velünk, de sikerült ezt elérnünk, és a mostani kormányban is vannak ennek ellenzői. Az ellenkezésnek több oka van. Az egyik, úgy látom, hogy maga az államelnök sem tekinti igazán prioritásnak Erdélyt. Ő Fekete-tenger régióról beszél. Ezt emeli ki mindig, amikor külpolitikai prioritásokról van szó. És ez valóban fontos is, de az Európai Unióhoz Erdélyen keresztül fog kapcsolódni Románia. És ezt az államelnöknek és másoknak is meg kellene érteniük. Ilyen szempontból tulajdonképpen nem egy román–magyar szembenállásról van szó országon belül, bár tagadhatatlan, hogy a magyar közösségnek létérdek az észak-erdélyi autópálya, hanem itt erdélyi érdekek állnak szemben ókirályságbéli érdekekkel, mert a tervezett autópálya mentén lakó románok ugyanúgy fontosnak tartják, és ugyanúgy tiltakoznak, amikor valaki meg akarná állítani az építkezést. Tehát az egyik ok, hogy Erdély fontosságát sem az államelnök, sem mások nem látják.
A másik ok pedig, mert igaz, hogy a déli autópálya is egyrészt Erdélyen menne át, de az tulajdonképpen egy tranzit cél. A déli autópálya sokkal kisebb mértékben járulna hozzá Erdély gazdasági fejlődéséhez, és sokkal nagyobb mértékben számítana az a cél, hogy az átmenő forgalom gyorsabban áthaladhasson Románián. Sokkal kisebb szakasz lenne abból az autópályából Erdélyben, és persze hogy Erdélynek a déli részén sokkal kisebb a gazdasági vonzáskörzete. Az is számít, hogy a mostani kormány tagjai arra hivatkoznak:
– Az autósztráda megépítése sok, nagyobbrészt pozitív hatással lesz a régió, sőt az egész ország életére. Mit emelne ki ezek közül mint rövid- és középtávon a legfontosabbat?
– Egy ilyen beruházás nyilván vállalkozásfejlesztő hatással van abban a régióban, ahol történik. Munkát adna, megrendelést jelentene különböző vállalkozóknak és alvállalkozóknak, munkalehetőséget jelentene nagyon sok embernek. Már építkezés közben megmozdítja az illető vidék gazdaságát. Ugyanakkor van egy közvetett serkentő hatása is, mégpedig az, ha annak a régiónak a lakói látják, hogy épül az autósztráda, hogy nyílik a kapu, és van perspektíva, akkor másképpen tervezik a jövőt. Ami pedig a megépült autópályát illeti, az egyszerűen a mindenki által ismert okokból jelent nagyon fontos megvalósítást, mert könnyebben, olcsóbban, balesetmentesebben juthatnánk el egyik helyről a másikra, például Székelyföld közel kerülne Magyarországhoz, de Bukaresthez is közel kerülne, mivel az autópálya folytatódna arrafelé. Meggyorsulna és megkönnyebbülne mindenfajta kommunikáció, másrészt igaz az, hogy hiába akarunk idegenforgalmi fejlesztést, fejlett ipart Székelyföldön, ha egyszerűen nem lehet eljutni tisztességes körülmények között egy külföldi üzletembernek, üzletkötőnek, egy beruházónak, turistának. Szakértők szerint
– Az integrációs ügyekért is felelős államminiszterként mennyire látja felkészültnek az országot arra, hogy teljesítse mindazokat a követelményeket, amelyeket feltételül szabtak Románia 2007-re tervezett csatlakozásához?
– A törvényes kereteket és az intézményrendszert viszonylag könnyű kiépíteni. Vagyis meg kell változtatni a törvényeket, létre kell hozni az Európai Unió kritériumainak működtetéséhez szükséges intézményeket. Ilyen szempontból természetesen fel fogunk készülni, nem is tehetünk másként. Meglesznek a megfelelő törvények, ezek egy része már megvan, és meglesznek a megfelelő intézmények. Ami gondot okoz: gyakorlatba ültetni ezeket a kritériumokat. A meglevő vagy létrehozandó intézményeket európai módon működtetni, a törvényeket százszázalékosan és félreérthetetlenül alkalmazni. Ehhez szemléletváltásra van szükség. Azt nem hiszem, hogy 2007-re ez a szemléletváltás végbemegy az országban. Véleményem szerint a felvételi kritériumokat teljesíteni fogjuk. Különbség van belépés és integráció között, és azt mondanám, hogy különbség van felvételi kritériumok között és integrációs kritériumok között.
2005. március 14.