![]() |
Horváth
Elemér
tetemrehívás
czigány lórántnak
ó mennyire
tudtuk fiatalon!
ha tudtunk valamit is igazán
akasszátok föl a királyokat
aztán a hosszú kiábrándulás
a hitetlen szkeptikus nyugaton
oxfordban firenzében newyorkban
edmund burke reflexióiban...
kik érted haltak szent világszabadság
magyarul otthagyták a fogukat
szénatéren csepelen segesváron
a clunyi apátság romhalmain
illúzió áldozatai csak?
vagy értem is hal meg az aki hal?
fázom petőfi szeleburdi fiatal
Kedves
Imre!
A
csatolt verssel Czigány Lóránt írására reagáltam. A
szeleburdi Petőfi azokat a fiatalokat juttatta eszembe, akik
meghaltak egy illúzióért 1956-ban. Neked küldöm, mert Te
döntöd el, hogy közölhető-e vagy sem. Mi időközben csak
megöregedtünk, és talán konzervatívabbak lettünk, mint
fiatalon voltunk. De talán nekik is köszönhetjük az
életünket ezen a szkeptikus Nyugaton. Lórántnak elküldtem
Londonba (tegnap este beszéltem vele telefonon).
Ha
gondolod, hogy érdemes, és rendelkezik még relevanciával, ezt
a levelet is közölheted. Nem jakobinussipkában pózoló
költő látszatát akarom kelteni – Burköt is ismerem
úgy-ahogy –, hanem fiatal s talán szeleburdi önmagam
emlékezetét őrzöm.
Ami
a felvilágosodást illeti, requiescat in pace.
Baráti
üdvözlettel,
Horváth Elemér