Zsoldos Márta
A tanulási és magatartási zavarok
kognitív terápiája1
A szerző a Brigitte Sindelar osztrák pszichológus, pszichoterapeuta komplex fejlesztő programjával ismertet meg, amely elsősorban az idegi eredetű tanulási és magatartási zavarok hatékony terápiája lehet. A program bemutatását egy hazai esetismertetés követi. |
Napjaink pszichológiai, pedagógiai, gyógypedagógiai
kutatásai, gyakorlati tapasztalatai és szakmai állásfoglalásai nyomán
egyre határozottabban körvonalazhatók a tanulási és magatartási zavarok
lehetséges altípusai. Az osztályozási rendszerek számos változata
közül kiemelkedő a kóreredet szerint differenciáló irányzat és az
árnyalt megkülönböztetést célzó neuropszichológiai kategorizálás
(GEREBENNÉ 1995; WOLFENDALE 1994). E folyamattal
összhangban a fejlesztési diagnosztika dinamikus szemléletének
előtérbe kerülésével a szakemberek érdeklődése a diagnózis megállapításáról
egyre erőteljesebben a terápiás tevékenység megfelelő megszervezése
és kivitelezése felé irányul. A tanulási nehézségek változatait
dimenziók mentén elemző
A nemzetközi szakirodalomban több olyan fejtegetés található,
amely éppen e kiválasztás nehézségeire világít rá.
A különböző kategorizációs irányzatok képviselői
azonban abban a tekintetben egységesek, hogy a tanulási zavarok
bármely formájúak is alapvetően három faktor mentén értelmezhetők:
1. a nehézséget okozó
Az alábbiakban olyan módszer bemutatására kerül sor, amely mindkét korosztálynál alkalmazható egy gyakori altípus esetében.
A Sindelar-program
Brigitte Sindelar (1983, 199293, 1994) osztrák klinikus, pszichológus pszichoterapeuta komplex fejlesztő programja a neurogén, az idegi eredetű tanulási és magatartási zavarok befolyásolásának egyik lehetséges eszköze. A kóreredetet kutató nemzetközi adatok alapján a tanulási és magatartási zavarok hátterében több más lehetséges ok mellett viszonylag nagy gyakorisággal, 20%-os előfordulással figyelhetők meg nem kielégítően fejlett kognitív, megismerési képességek (az affolteri koncepció szerint: részképességek). Az Európában több mint másfél évtizede ismert Sindelar-eljárás a problémakör újfajta értelmezéséből indul ki, alapul véve a részképességek hierarchikus egymásra épülését.
A fejlődéslélektani és kognitív pszichológiai elméletekre épülő
Sindelar-program komplex módszer. Nem kompenzatórikus kezelés, hanem
Az Affolter elvét követő sindelari koncepció szerint a gyakorlást a gyökereknél kell kezdeni, azon a szinten, ahol a kognitív képesség még megfelelően működik. Akkor is innen indul a foglalkozás, ha ez a szint a gyermek életkorához képest igen alacsony. A program megfelelő alkalmazásától a célzott részképesség minőségi változása várható, amely már biztosabb alapot jelenthet a korábban rosszul elsajátított készség/ismeret sikeres újratanulásához.
A Sindelar-program
A Sindelar-program alkalmazása az idegi eredetű tanulási és magatartási zavarok esetében hatékonyan hozzájárulhat a sikeres iskolai karrierhez a többségi általános iskolában. Az eljárást értelmi fejlődésükben enyhe elmaradást mutató gyermekeknél kipróbáló hazai és külföldi szakemberek is többnyire pozitív tapasztalatokról számolnak be. Az 1997/1998. tanévben megkezdődött az öt-hét éves korban használatos program magyar adaptációjának tudományos célú hatásvizsgálata az adatgyűjtésben önzetlen segítséget nyújtó fejlesztők együttműködésével.
A Sindelar-módszer igényes használata pszichológusok, felsőfokú pedagógiai és óvodapedagógiai végzettségű szakemberek számára hirdetett kiképző tanfolyamon sajátítható el. A továbbiakban ők koordinálják a gyermekek folyamatos fejlesztését, amelyben ideális esetben a felnőtt családtag az együttműködő partner. A tanfolyamok gondozója a Bárczi Gusztáv Gyógypedagógiai Tanárképző Főiskola, amely SindelarZsoldos-program 1. és 2. címmel 30-30 órás tanegységként hirdette meg a módszer megtanítását a Művelődési Közlöny XLII. évfolyam 14. sz. I. kötetében az akkreditációra benyújtott továbbképzési programok sorában.
Esetismertetés
Gábor négyéves korában, az óvodai kiscsoport utolsó szakaszában komplex gyógypedagógiai, pszichológiai, orvosi vizsgálatban részesült a Bárczi Gusztáv Gyógypedagógiai Tanárképző Főiskola Gyógypedagógiai Pszichológiai Intézetében. Az anya és az óvónők a fiúnak az érthetetlen beszédét, ügyetlen mozgását, nehezen leköthető figyelmét és nagymértékű nyugtalanságát panaszolták.
Az anyával folytatott beszélgetés és a rendelkezésre álló iratanyag alapján a kisfiú anamnéziséből a következő adatokat indokolt kiemelni. Gábor az édesanyja IV/2. terhességéből rosszul tapadó méhlepény miatt a 29. héten született. Születési súlya 1570 g, hossza 43 cm volt. Éretlen, igen gyenge általános állapotú koraszülött volt. Pneumonia miatt két hónapos koráig kórházban kezelték. Már az első életnapjaiban kóros neurológiai tüneteket tapasztaltak. Az egyik agyféltekében cystát mutattak ki. Mozgásfejlődésében elmaradt kora átlagától (12 hónaposan ült fel és másfél éves elmúlt, amikor megtette az első lépéseket). Hat-hét hónaposan kezdett el gagyogni, az első szavakat háromévesen ejtette ki. Éjszakai szobatisztasága még négyéves korára sem alakult ki. Jelentősebb betegsége nem volt.
Harmadik évét betöltötte, amikor óvodába került. Csoporttársai nehezen fogadták be durva, kötekedő magatartása miatt.
A gyógypedagógiai pszichológiai vizsgálat alapján a gyermeknél enyhe fokú általános fejlődési elmaradást diagnosztizáltak motoros dominanciájú beszédfejlődési zavarral, gyengén koordinált nagy- és finommozgással, valamint figyelemzavar-hyperaktivitás jeleit mutató magatartással. Logopédiai foglalkozás és szenzomotoros integrációs terápia elindítását javasolták. (Ez utóbbi szervezési nehézségek miatt nem valósult meg.)
Öt hónap elteltével került sor az akkor már középső csoportos óvodás gyermek logopédiai szűrővizsgálatára. Több hangra kiterjedő aláliát, paraláliát és a névutók használatának teljes hiányát állapították meg. A 45 éves gyermek emberalak-ábrázolása fej-láb szkéma szintű volt. Vizuomotoros koordinációja messze elmaradt életkorától.
Elkezdődött a logopédiai terápia. A kisfiú nagyon nehezen szokott hozzá a feladathelyzethez. A tükörben nem tudta utánozni az artikulációs mozgásokat, mivel tekintetét nem volt képes fixálni. A hangfejlesztés menetében részben ezért is nagyon lassan haladtak előre.
Közel öt hónapnyi kudarcokkal teli időszak után a logopédus a terápiás program gyökeres megváltoztatására szánta el magát. Elvégezte Gáborral az 57 éves korú gyermekeknek szóló Sindelar-program vizsgálóeljárását. Úgy találta, hogy a kisfiúnál több alapvető kognitív részképesség súlyosabb zavara akadályozza a beszédfejlesztést, az eredetileg tervezett foglalkozás sikerét. Legnagyobb problémának vélte az auditív és vizuális figyelemkoncentráció, valamint az auditív és vizuális diszkrimináció igen alacsony szintjét. Gábor nem volt képes arra, hogy egy-egy szót, szótagot kihalljon szólistából vagy ismert szövegből. Nem tudta megtalálni az elrejtett formákat, a gyakran ismétlődő jeleket. A vizuomotoros koordináció szintjét vizsgáló rajzos feladatban feltűnően sok hibát ejtett, elemi vonalvezetése iránytartás nélküli volt. A vizuális, valamint az intermodális szeriális emlékezeti részpróbákban mechanikusan, a kódolási stratégia minimális jelét sem mutatva rakosgatott. A vizsgálati eredmények megítélését nehezítette a kisfiú hullámzó figyelmű, bizonytalan együttműködése és feladatmegértése.
A kognitív képességprofil nagyfokú egyenetlenségét
jól illusztrálta az eredmények értékelésére szolgáló fadiagram tépett,
viharvert formája
Mindezek alapján a logopédus úgy döntött, hogy egy időre felfüggeszti a hang- és szókincsfejlesztés menetét, és kizárólag a részképességek zavarának a rendezésével foglalkozik, mintegy helyreállítva a beszédkészség rosszul megépült alapjait. Eszköze a Sindelar-gyakorlóprogram volt a következő hosszú távú foglalkozási terv szerint: 12. akusztikus és vizuális figyelemfejlesztő gyakorlatok, 3. vizuomotoros koordinációt fejlesztő gyakorlatok, 45. verbális-akusztikus és vizuális emlékezetfejlesztő gyakorlatok, 6. intermodális kódolást fejlesztő gyakorlatok, 7. szeriális észlelést fejlesztő gyakorlatok.
Gábor ötéves volt, amikor elkezdődött a kognitív funkciók fejlesztése.
A logopédus időterve alapján nyolc hónapon keresztül az
Gábor gyógypedagógiai pszichológiai kontrollvizsgálatára 5-6 évesen, nagycsoportos óvodás korában került sor a Sindelar-program első nyolc hónapos szakaszának utolsó harmadában. Jelentős javulás volt tapasztalható kooperációjában, motivációs szintjében, sőt értelmi állapotában is, bár teljesítménystruktúrája és figyelemkoncentrációja még mindig meglehetősen szórt volt. Erre, valamint alakilag hibás beszédére, grafomotoros éretlenségére és nyugtalanságára való tekintettel egy tanévre felmentették a tankötelezettség alól. A Sindelar-kontroll fadiagram lombkoronája a legszembetűnőbb pozitív változást a beszédhibák javítása szempontjából igen fontos akusztikus figyelem terén mutatta. A faágak kiegyenlítettebb rajzolata egyértelműen jelezte a terhelhetőség és a munkatempó növekedését.
A logopédus hosszú távú ütemezési terve szerint Gábor kognitív tréningje folytatódott a következő óvodai évben, párhuzamosan a beszédterápiával.
Gábor ma általános iskolás. Teljesítménye közepes-átlagos szintű, ingadozó. Jól érzi magát.
BEVERIDGE, S.: Special Educational Needs in Schools. London, N. Y., 1993, Routledge.
DOCKRELL, J. MCSHANE,
J.:
GEREBENNÉ VÁRBÍRÓ K.: A tanulási zavar jelenségkörének gyógypedagógiai pszichológiai értelmezése. In: ...önmagában véve senki sem... Tanulmányok a gyógypedagógiai pszichológia és határtudományainak köréből. Szerk.: Zászkaliczky, P. Budapest, 1995, BGGYTF. 216246. p.
ROURKE, B. P. DEL DOTTO,
J. E.:
SEDLAK, F. SINDELAR, B.:
SINDELAR, B.: Trainingsprogramme. (Lernprobleme an der Wurzel packen.) Wien, 19921993, Eigenverlag.
SINDELAR, B.: Teilleistungsschwächen. Wien, 1994, Eigenverlag.
WOLFENDALE, S.: Assessing Special Educational Needs. Cassel, 1994.
ZSOLDOS M. RINGHOFER
J.-NÉ (szerk.): Sedlar, F.Sindelar, B.:
ZSOLDOS M. (szerk., átdolg.): B. Sindelar: Tréningprogram 1., 2., 3. (Vizuális és auditív differenciálás, alak-háttér differenciálás, emlékezet, intermodalitás, szerialitás, téri orientáció) Budapest, 1998, BGGYTF.